All right! Alle sammen!
Stille!
Vi har en situasjon. Ingen katastrofe. Men som noen av dere kan ha hørt,
har et par sekker med ris blitt forurenset av sopp.
Fordi vi oppbevarer den i det skuret.
- Hvor mange ganger må dette skje? - Ristur!
Som betyr at noen må komme til Ko Pha-Ngan for å kjøpe mer ris.
Ikke meld dere alle frivillig.
Richard.
Blir du med meg til Ko Pha-Ngan?
- Jeg vet ikke. - Jeg blir med deg.
Det er greit, Bugs. Richard blir med.
Gjør jeg?
- Hvem synes Richard bør bli med? - Helt klart.
All right. Da drar jeg til Ko Pha-Ngan med deg.
Så, Richard,
jeg vil ha tannkrem og tannbørste, ok?
Greit.
Nye badebukser og ny hatt.
Richard.
100 aspirin, 100 paracetamol, seks pakker tamponger.
Og fire AA-batterier og 20 kondomer. Gjør det til 40 kondomer.
- Og en flaske vodka. - Seks sjokolader.
Fire bokser tamponger. Assorterte.
Lukt. Det er en del av meg.
Jeg blir en fisk, Richard.
Vanlig såpe for vanlige mennesker er bortkastet tid.
Jeg trenger noe giftig, noe industrielt. OK?
En boks biff i karri. Nam.
Så mange AAA-batterier som du kan finne.
Og en utgave av... The Daily Telegraph.
Det er bare for cricketen, vet du.
- Fyll denne posen med mykt dopapir. - Mykt dopapir?
Sjasmin-te, tigerbalsam, leppepomade, tetre-olje, badeolje,
- En stor boks blekemiddel. - ...hårbalsam, hudbalsam,
- Hva som helst sukkerbasert. - 12 pakker Rizla.
Karve, safran, kanel.
...deodorant og sminkefjerner.
Hva vil du ha?
Når du drar til Ko Pha-Ngan, hold hendene for deg selv
og pikken i buksene.
Åh! Faen!
Jeg hadde sett frem til air condition og kald øl,
men da vi kom til Ko Pha-Ngan
ville jeg bare dra igjen.
På et øyeblikk forsto jeg klarere enn noen gang hvorfor vi var så spesielle,
hvorfor vi holdt på hemmeligheten.
Fordi hvis vi ikke gjorde det,
ville det etter hvert ende opp som dette.
Kreftsvulster.
Parasitter.
Spiser opp hele verden.
Et par måneder. Kanskje et år til og med.
Ja, virkelig.
Hva?
Jeg liker det her. Det er annerledes.
Jeg sa, det er annerledes!
Nei, jeg ringer igjen. Jeg lover.
Jeg savner dere også. All right.
All right. Hadet!
Hadet.
Hvordan er det å være tilbake i den virkelige verden?
- Det er ikke som jeg husket det. - Det blir verre hver gang.
Det er Richard! Pokker!
Gud! Hvordan går det, mann?
Sammy, kom hit, mann!
- Ricardo! Hva skjer, bror? - Jenter, nå kan dere møte mannen!
Mannen med kartet.
De blir med oss, bror.
Synd det er så lenge siden, men du vet...
Hør her, karer, jeg tok feil.
Hva er det du snakker om, mann?
Nei, hør på meg. Det er ingen strand.
- Jeg kan ikke tro vi møttes, kamerat! - Ingen strand?
Ja. Nei, alvorlig talt, den kart-greia? Det var falskt.
- Det var som du sa: en historie. - Sikkert.
Nei! Det er en myte. Eksisterer ikke.
- Kom igjen. - Kartet var falskt. Forstått?
Du ville ikke holde noe tilbake for oss, ville du? La meg gjette. Det er et paradis!
Hva er det du snakker om? Hei, Zeph.
- Jeg tror han bare prøver å... - Jeg ber dere glemme det, greit, rasshøl?
Det er siste gang jeg kjøper deg en øl.
Så du fortalte dem hvor du skulle?
Ja.
Og de så kartet?
- Har de en kopi? - Nei.
OK.
Vel, vi kan slappe av litt.
Jeg tviler på at de har det som trengs for å komme seg dit uansett. Men Richard,
Jeg tror ikke vi bør fortelle noen.
OK? Jeg tror vi bør holde det mellom oss.
Takk.
Ingen årsak.
Vel, jeg skal gå og spille et par runder biljard med Sumet.
Sumet! Biljard?
Så hvorfor går ikke du og varmer sengen?
Kom igjen!
Sal?
Jeg har bare et spørsmål.
Det var veldig bra.
Nei. Det er ikke det.
Det er om Bugs.
OK.
Slik er det.
Bugs er kjæresten min.
Min partner. OK?
Og du er en jeg nettopp hadde sex med.
- All right? - Det er greit.
- Det er helt greit. - Bra.
Få deg litt søvn. Det kan være jeg vil ha sex igjen før vi spiser frokost.
Det var en avtale.
Hun ville ikke fortelle noen om kartet.
Jeg hadde betalt for tausheten hennes og køpt billetten min tilbake.
Men jeg ville ikke engang tenke på den virkelige prisen.
All right, Rich, vi er klare!
- Har du det, Keaty? - Ja! Ikke noe problem!
- Richard! - Problem løst. Her er blekemiddelet.
Vi har sminkefjerneren. Jeg har to av dem.
- Ekstra! Ekstra! - Åh, Richard, mann, jeg elsker deg!
Mann, dette kommer til å vare...
Åh, storartet! Du er vidunderlig.
- Fikk du batteriene? - Her.
Ja!
Sten, det er til deg. Christo...
Hei, Ricardo!
En boks biff i karri?
Et engangskamera.
Ikke så bra som det du forlot, men hva søren?
Nei, spiller ingen rolle. Jeg liker det.
Hva er galt?
- Hvordan var det? - Risturen? Fint.
Ikke noe problem.
Jeg mener, å være med Sal.
Fint. Jeg mener vi gikk bra overens.
Noen sier hun er tiltrukket av deg.
Faen! Jeg merket virkelig ikke det.
- Ingenting skjedde? - Nei! Selvfølgelig ikke!
Lover du?
Jeg var så glad for å være tilbake
at jeg klarte ikke tanken på å ødelegge.
Ja.
Ja, jeg lover.
Jeg savnet deg.
OK, kom igjen, alle sammen! Kom igjen!
Kom igjen er dere snille.
Alle sammen. Tett sammen.
Vær så snill!
OK, tett sammen.
OK. Litt tilbake.
Så, en, to, tre!
Så jeg startet der jeg slapp.
Det var nesten som om turen til Ko Pha-Ngan aldri skjedde.
Nesten.
Det skal gå bra!
Hai!
Hold kjeft! Han er faen ikke død!
Beinet mitt!
Vi kan ta deg til sykehus, all right? Vi kan gjøre det.
Men når du er der, må du ikke fortelle noen hvor dette skjedde.
Vi må holde hemmeligheten vår.
Hva er det han sier?
Han sier vi må skaffe hjelp til ham her. Han vil ikke gå nær vannet.
Jeg forstår det, men vi kan ikke bringe noen hit. Vi kan ikke gjøre det.
- Hent hjelp! Dere må hente hjelp! - Vi kan ikke, Christo!
Du må dra. Eller du kan bli her og ta sjansen.
Noen som er uenig?
Hva er det han sier?
Han vil vite hva som har skjedd med vennen.
Vi er samlet her i dag for å vise Sten en siste ære.
Måtte Gud ta imot din sjel.
Og du vil for alltid hvile i fred, kamerat.
Vi vil savne deg.
Jag älskar dig fra Christo og meg.
Riposati in pace fra Lorenzo.
Etter begravelsen prøvde alle å vende tilbake til normalt.
Men det virket bare ikke riktig.
Det ble klart at problemet var Christo.
Hold kjeft!
Du skjønner, ved et haiangrep, eller en annen større tragedie, regner jeg med,
er det viktige å bli spist og dø,
i hvilket tilfelle det er en begravelse og noen holder en tale
og alle sier for en bra fyr du var.
Eller bli bedre,
i hvilket tilfelle alle kan glemme det.
- Jeg klarer ikke dette. - Christo, vær så snill!
Storartet stemning.
Bli bedre eller dø.
Det er den ventingen imellom som virkelig irriterer folk.
Hør på meg. Dere kan ikke gjøre dette.
Dette er forkastelig!
- Ta ham tilbake! - OK, akkurat her.
Faens dyr!
Hvorfor gjør dere dette? Fortell meg!
Hvordan kan dere gjøre dette?
Richard!
Faens jævler!
Jævler!
Det ville vært mye lettere å fordømme vår oppførsel om den ikke var så effektiv.
Men ute av syn var virkelig ute av sinn.
Vi følte oss mye bedre da han var borte.
På stranden er det lett å vende ryggen til,
men ikke alltid så lett å glemme.
Betal dem i dollars, ligg med døtrene, og gjør det om til Eventyrland, Richard!
Richard. Bli med meg.
Er det, eller er det ikke,
et kart hun holder?
Og lagde du, eller lagde du ikke,
den kopien?
Vet du, lyvingen bryr meg ikke.
Men det kartet er trøbbel!
De bøndene, vet du? Du husker, de mennene med skytevåpen?
De sa til oss, de fortalte oss: "Ingen flere folk."
Og nå ser det ut som om vi deler ut jævla turistbrosjyrer!
Sal. Jeg mener...
Vi kunne forklare, ikke sant? Jeg mener, vi kunne si at det var Daffy.
Vi kunne forklare?
Jeg vil ha deg her oppe hver dag inntil disse folkene kommer.
- Her? - Ja, her.
Jeg vil at du skal få tilbake kartet. Uansett hva som skjer, få tilbake kartet.
Vent! Sal!
- Sal, de kan være der i ukesvis! - Det stemmer.
- Og du vil være her og vente på dem. - Hva er jeg ment å gjøre når de kommer?
Få tak i kartet!
Du tegnet det! Du leverte det! Nå tar du det tilbake og stanser dem!
Sal!
Skal du fortelle dem hva annet jeg gjorde?
Dette var virkelig et problem.
Jeg ville ikke at disse folkene skulle komme noe mer enn Sal gjorde.
Men hva ventet hun at jeg skulle gjøre?
Jage dem vekk? True dem? Jeg mener, med hva?
Når disse folkene endelig kom hit, hadde jeg trolig sultet ihjel.
- Sal, er det deg? Få det lyset vekk... - Du er et svin!
Pokker! Hva faen var det for? Det er ingenting jeg kan gjøre!
- Jeg må bli her oppe! - Ikke det, OK?
- Hva er det da? - Du og Sal i Ko Pha-Ngan.
Åh, det.
Ja, det! Hun har fortalt alle!
Og jeg er den siste som får vite det!
I hvert fall tror hun på ærlighet. Ikke som deg.
Françoise...
Hva kan jeg si?
Ingenting. Det er ingenting du kan si.
Takk.
Takk for at du gjør livet helt perfekt!
Supert.
For...
...pokker!
Faen!
Du er en idiot!
Selv om jeg visste det ville skje, var jeg knust.
Og jeg regner med at jeg fortjente det.
Jeg kunne ha gitt henne alle unnskyldningene hun måtte ønske,
men det ville ikke ha forandret noe.
Storartet. Storartet.
Jeg trodde først jeg skulle dø her oppe,
at hele min verden skulle ende.
Men det gjorde den ikke.
Faktisk, ganske snart fant jeg ut at jeg hadde mange andre ting å ta meg til.
Og før jeg visste ord av det,
oppdaget jeg at kjærlighet, som sorg,
har en tendens til å blekne
og bli erstattet av noe mer spennende.
Og livet oppe på høyden viste seg å være en stor forbedring.
Her oppe kunne jeg gjøre hva jeg ville.
Ingen fiskeplikt, ingen gartnerdrit, ikke noe mas fra Bugs, Étienne eller Françoise.
Jeg kjørte mitt eget løp nå.
Jeg hadde ingen grunn til å dra tilbake.
SPILLET ER OVER PRØV IGJEN?
OK, så jeg bare vimset omkring.
Men jo lenger jeg var borte fra samfunnet, desto mindre savnet jeg dem.
Og jeg fant nye medspillere.
Selv om de ikke visste det ennå.
Denne skogen var mitt territorium.
Ta tilbake kartet, mitt oppdrag.
Og disse,
mine forsvarere.
Jeg var den eneste med oversikt
over hvordan alt passet sammen.
Øya.
Meg.
De.
Inntrengerne.
Alle knyttet sammen.
Og alle spiller det samme spillet.
Og i sentrum av det hele,
En mann.
Daffy.
Inn!
Ta en kikk, Richard!
Viruser, Richard!
Kreftsvulster!
De store, fete Charlie'ene som spiser opp hele verden! Der ute!
Nede på stranden! Nede på gaten!
Betal dem i dollars og ligg med døtrene!
Det starter med fire!
Fire! Men de formerer seg! Formerer seg!
Det er på tide å stoppe dem!
År null, gutt!
År null!
Er du med meg eller mot meg?
Jeg er med deg hele veien, Daffy!
Richard?
Hvor har du vært, mann?
Hva gjør du, sittende her i mørket?
Forbedrer nattsynet mitt.
Hvorfor, kamerat?
Vet du hvem jeg tenker mye på?
Jeg har ingen anelse.
Daffy.
Daffy?
Jeg beundrer ham.
Du kjente ham nesten ikke.
Sant.
Men han hadde en viss stil.
Kom hit!
Kom hit for faen!
Ja! De snakker om deg.
- Du klager, det er alt. - Jeg klager ikke.
- Jeg må finne ut hva problemet hans er. - Tror du jeg liker fyren?
- Hva gjør han hele dagen? - Han jobber ikke i hagen.
Men han stjeler maten vår. Jeg er sikker.
Hører du hva de sier?
Dovne, snyltende, unyttige pikk!
Nå, ta deg for faens sammen.
Du kan ikke løpe rundt i mørket og ikke snakke med noen.
Hva tror du at du driver med, mann? Hva har skjedd med deg?
Du var OK for bare et par uker siden.
Og nå, hva faen er det som skjer?
Se på deg!
Og du snakker om Daffy?
Daffy var en gærning, greit? Det rablet for ham. Han er borte!
Richard!
Hører du hva jeg sier til deg?
Ikke bli sprø slik som ham. Forstår du?
Ikke gå dit! Bli her hos oss. Kom tilbake, Rich!
Disse er gode mennesker. De snakker om deg fordi du er forskrudd!
Ikke gjør dette, mann.
...for mye sansning.
...kom ut av kontroll.
Og nå ser det ut som vi deler ut jævla turistbrosjyrer!
Sopp, Richard?
Nei, takk, Daffy.
Jeg trenger ikke hjelp til å se skriften på veggen.
- Jeg er glad for å høre det, Richard. - Må holde hodet mitt klart.
- Kommer nærmere. En av dagene nå. - År null?
Det er bra innstilling, gutt.
Vet du noe?
Du ledet veien, Daffy.
Du viste meg sannheten.
Men det spiller ingen rolle hva jeg mener lenger. Det er opp til deg nå.
Jeg skal ikke svikte deg.
Hei, Richard.
Ikke for å fornærme men...
...du er ødelagt i hodet, mann.
Det var hyggelig å kjenne deg, Daffy.
Vi er på patruljetjeneste i Deltaet. Finn og ødelegg.
Vi får ikke kontakt.
- Denne løytnanten, han sier til meg... - Gå ut der og avled dem!
- Det vil aldri skje, sir. - Nekter du en ordre, sønn?
- Det ser slik ut, sir. - "Det ser slik ut, sir"?
Da bare eksploderte M-16en min, mann.
Den bare eksploderte!
La oss dra!
Kom tilbake, Sam!
Det er ingen annen forklaring! Vi er i dophimmelen!
...morgenen, røyker to rever om kvelden.
Jeg røyker to rever om ettermiddagen og da føler jeg meg bra...
- Hei. - Åh, faen!
Vi er amerikanere.
Turister.
- Amerikanske. - Vi hadde et kart.
Og vi kom hit,
men vi tok feil. Vi beklager. Vi skal dra nå.
- Kom igjen - Vi drar nå.
- Vi vil bare dra. - Gi dem noe.
Gi dem noen penger.
Se! Jeg har amerikanske dollar.
Vil dere ha amerikanske dol... penger?
Her.
Du kan få dem!
Jeg har klokken min. Den spiller en låt.
Dette er vårt sjette år!
Jeg vil se fremover.
For jeg ser at foruten problemer vi kan ha...
Greit?
...foruten problemer vi kan ha,
at vi har så mye her til å inspirere oss.
Og jeg snakker ikke bare om øya.
Jeg snakker om dere.
Dere får dette stedet til å fungere.
Og det gjør det.
Jeg forsøkte å huske personen jeg var. Men jeg kunne bare ikke.
For øya!
For dere!
Og så lenge jeg ble her...
For fremtiden!
…ville jeg aldri finne ham igjen.
Bli med meg! Jeg må snakke med deg! Hør! Jeg må snakke med deg!
Stopp!
Hør!
Jeg må snakke med deg! Stopp! Françoise, hør! Jeg må snakke med deg.
For pokker! Hold opp! Stopp det!
Hold opp! Stopp!
Jeg skal ikke skade deg! All right?
Det er bare meg - Richard.
Husker?
Fyren som ikke kan spille fotball?
Fyren uten kjæreste?
Jeg husker.
Jeg har bare vært borte en stund.
Det er alt.
Hør! Jeg har ødelagt alt! Fire mennesker er døde. Jeg vet ikke hva de vil gjøre!
Men vi må dra nå! Det er riktig! Bare oss tre.
- Akkurat som før. - Richard,
jeg kan ikke forlate ham.
- Da tar vi ham med oss. - Men se på ham.
Se på ham. Vi kan ikke flytte ham.
Det er koldbrann.
Det sprer seg.
Han kommer til å dø.
Vent på meg ved båten.
Christo hadde lidd fordi vi ikke ville la noe ødelegge moroa.
På det perfekte strandstedet
har ingenting lov til å avbryte jakten på nytelse.
Ikke engang å dø.
Tror dere jeg vil skade dere?
Jeg er bare en bonde.
Forstår?
Jeg arbeider.
Jeg sender pengene til min familie.
Hvis for mange kommer til denne øya,
er det problemer for meg!
Jeg kan ikke arbeide,
jeg kan ikke sende pengene og familien min får ikke mat!
Jeg sa ingen flere folk.
Men flere folk kommer.
Og du...
du gav dem kartet!
Nå drar dere alle hjem.
Glem denne øya. Glem Thailand!
- Forstått? - Ja.
- Dere forstår? - Ja.
Nei.
Hva?
Nei.
Vi drar ikke.
Dette er vårt hjem, også.
Dette er vårt hus!
Vi bygget det med våre egne hender! Og vi drar ikke!
Kom igjen. Sal.
Jeg tror du gjør en stor tabbe her.
Virkelig.
- Hvis han sier at vi bør dra - Richard, hold kjeft!
Alt dette er din feil uansett.
Hvem kopierte kartet, Richard?
Du er en flink gutt.
Den som sniker seg rundt!
- Nei, la ham gå! - Stjeler fra oss! Leker med våpnene våre!
Og du bringer folk hit!
Hvis du vil bli.
Hvis du vil bli!
Sal!
Faen! Sal, nei!
Sal, hør her.
Ikke vær gal, OK?
Ikke vær gal, Sal. Legg ned våpnet.
Du sviktet oss, Richard. Du brakte oss problemer.
- Du kan ikke, Sal! For faen! - Nei, få henne til å stoppe!
- Noen hjelp! Keaty! Noen hjelp meg! - Slipp! Gå ut!
Hjelp meg!
Faens jævler!
- Nei! Bugs! - Kom igjen, Sal! Gjør det, Sal!
Du kan ikke gjøre det. Du kan ikke, Sal.
- Hold kjeft! - For hvis du trekker i avtrekkeren...
- Hvis du trekker, er alt over! - Kom igjen.
For denne gangen er det ikke Christo som råtner ute i skogen hvor ingen kunne se!
Det er ikke som de fire menneskene jeg så ble drept i dag!
Denne gangen
må alle se på, Sal.
Alle må se hva det koster å holde vårt lille "paradis" en hemmelighet.
- Kom igjen, alle sammen! Se! - Hold kjeft!
Alle sammen se på at Sal gjør dette! Kom igjen, Sal, gjør det.
Kom igjen, gjør det! Ja!
La dem se blodet denne gangen, hæ? La oss se om de kan ta det.
Herregud!
De kan ta det.
Nei!
Hold fast i meg.
Spillet er over.
Men hun ville aldri dra.
Hun trodde for mye på alt sammen til noensinne å forandre seg.
Så det er akkurat hvor vi forlot henne.
Når det gjelder resten av oss,
tok vi med oss våre synder og dro hvor enn det var vi kalte hjemme,
for å plukke opp bitene av hva enn som ventet.
Selvfølgelig kan du aldri glemme hva du har gjort.
Men vi tilpasser oss.
Vi holder det gående.
Medlemsnavn: Richard
- Skal det være noe? - Nei, takk.
Og jeg?
Jeg tror fortsatt på paradis.
Men nå vet jeg i det minste at det ikke er et sted du kan lete etter.
For det er ikke hvor du drar,
det er hvordan du føler deg i et øyeblikk i livet når du er en del av noe.
STRANDLIV
Og hvis du finner det øyeblikket,
varer det for alltid.
PARALLELT UNIVERS
Klem, Françoise